FINT SKAL DET VÆRE
FAMILLEMÆSSIGE PROBLEMER
- Hvad morer du dig over? - Ikke noget.
- Du blev hurtigt af med missionæren. - Jeg sendte ham ind til naboen.
Til Hyacinth?
- Hun har brug for et kristent råd. - Ja, men stakkels missionær.
De indfødtes trommer ... Din far hamrer i gulvet.
- Gå op og se, hvad han vil, Rose. - Nej. Jeg er midt i en øjenvippe.
Det bliver vist dig, Daisy.
- Skynd dig, inden han havner her. - Det er din tur næste gang.
- Jeg venter en opringning. - Og det tager du øjenvipper på for?
Jeg har da min stolthed.
- Jeg trænger til en cigaret. - Ryger din ny ven?
Nej, han er helsefanatiker. Han er meget muskuløs.
Så ryg noget müesli.
Du får ikke flere, før du finder en fyr, der ryger.
Ellers får jeg dem ikke igen.
- Han vil have, at jeg skal holde op. - Jeg kender det.
- Hvad ville han? - Det får vi aldrig at vide.
Han faldt i søvn midt i en sætning.
- Jeg må hellere komme af sted. - Opfat det nu ikke som et nederlag.
Det er en kristen husholdning. Jeg er ikke uenig i Deres udsagn.
Men jeg bryder mig ikke om, at De rører mine vægge.
- Det var jeg ikke klar over ... - De er stadig ung.
En erfaren mand ville vide, at når Herren sender Dem på fint besøg, -
- forventer han, at De bærer kristne strømper.
De er næppe hedenske. Undskyld mig.
Hvis kun nogle få udvalgte bliver frelst, er Deres strømper imod Dem.
Og jeg er sikker på, at Herren ikke har noget imod, at De kommenterer -
- det møblement, De har æren af at nyde.
Mit Queen Anne-hjørneskab er en nøjagtig kopi af Dronningens.
- Virkelig? - De burde lægge mærke til det.
Jeg er kun blevet bedt om at tage skoene af én gang før ... i en moské.
Og da var prædikenen kortere.
- Hvad minder det her dig om? - Hårdt arbejde.
Minder det dig ikke om, da vi skubbede en barnevogn?
Din far kan høre det. Han har glemt, hvorfor vi fremskyndede brylluppet.
- Han sover. - Nej, han sover rævesøvn.
Du var så sød med en barnevogn. Den lilles fødder hvilede på ølflaskerne.
Vær nu ikke så romantisk. Det bliver du altid.
Det var grunden til, at vi endte med en barnevogn i det hele taget.
- Jeg kan ikke blive her. - En kop kaffe vil dulme dine nerver.
- Jeg får kun nerver på her. - Sæt dig ned.
lkke der. Jeg vil kunne kigge ud ad vinduet.
Har Emmet stadig travlt med sit amatør-operaselskab?
Ja, meget.
Mind ham om, at jeg kan træde til, hvis han en dag mangler en stemme.
- Jeg skal nok sige det til ham. - Jeg har altid været musikalsk.
Hvis jeg ikke havde giftet mig, havde jeg gjort det til mit levebrød.
Sheridan nød at høre sin mor synge.
Selv som barn fik det ham til at bryde i gråd.
- Jeg ved godt, hvad du mener ... - Den dreng er helt fantastisk.
Han skal nok drive det vidt. Men heldigvis har han en mor, -
- der kan imødekomme udfordringerne i hans fremtidige stilling.
Du kender mig, Elizabeth. Jeg kan snildt magte hans selskabelighed.
Ja, det er jeg sikker på.
Det må være en trøst for ham at vide, at uanset hvilken stilling han får, -
- er jeg rede til at påtage mig de sociale pligter.
Jeg er forberedt på det. Jeg har øvet mig hele livet.
Når kaldet kommer, er jeg der.
Jeg ved, du foretrækker et krus.
Du er så nervøs med mit porcelæn.
Ja, det er jeg. Jeg ved ikke hvorfor. Det sker ikke andre steder.
Jeg er langt mere tryg med et krus.
Tænk ikke på det.
Jeg tager det ikke så slemt ... selv om det sætter mærker.
Du hører ikke mig klage.
Vi overvejer alligevel at købe et nyt tæppe.
Hos 'Bucket.'
Det er fruen i huset. Nå, er det dig, Violet?
Det er min søster, Violet. Hende med det store hus, sauna og stald.
Nå ja!
Jeg taler med Elizabeth, hende, der altid spilder.
Du lyder oprørt. Har du nu ridset Mercedesen igen?
Er det Bruce?
Hvor længe har han siddet i et træ?
Drenge klatrer altid i træer.
Jeg ved, at han er 53, men de bliver aldrig voksne.
Jeg greb engang Richard i at kaste frisbee.
Han sagde, han fandt den. Jeg tvivler.
Når jeg ligger søvnløs over de pligter, jeg har som værtinde, -
- tænker jeg på, om han købte den frisbee.
Rolig nu. Har du spurgt ham, hvorfor han sidder og surmuler i træet?
Vil han have din aftenkjole på?
I træet?
Nå, ikke? Han vil gå ud at danse i den ...
Jeg kommer straks, Elizabeth. Jeg ville lade ham sidde i det træ.
Far vil ind til byen.
- Forstyr mig ikke, når jeg arbejder. - Hvor meget har du tabt?
Jeg hader den måde, du siger det på. Jeg prøver at forsørge dig og din far.
- Og at holde Rose med cigaretter. - Skynd dig lidt, det er koldt.
Far er ved at blive rastløs.
Ved du, hvad du har gjort nu? Du har ødelagt min koncentration.
Du har forrykket den fine balance mellem system og intuition.
Han vil ind til byen. Han har travlt.
- Yndigt ... - Jeg sagde jo, at han havde travlt.
Jamen, det her er vigtigt, Richard ... Tag en småkage, Elizabeth.
Du må køre mig hen til Violet. Kan du ikke finde en undskyldning?
Jeg forlanger ikke meget af dig.
Jeg kan ikke tale højere. Det er Bruce igen.
Hvad er problemet med Bruce nu?
Undskyld, jeg synes, du sagde, han sad i et træ.
Nå, han sidder i et træ?
Hvad laver han der? Sidder han fast? Så må du tilkalde brandvæsnet.
Ja, ja. Kan du ikke bede Onslow om at få ham ned?
Onslow sidder ikke i møde.
Det er ligegyldigt, at de ikke kommer fra samme klasse.
De kan vel holde hinanden ud, til Bruce kommer ned fra træet.
Ja, ja, jeg kommer, så hurtigt jeg kan.
Jeg syntes, jeg lød samarbejdsvillig.
Jeg forsikrer dig, at det var hensigten.
Jeg kommer samarbejdsvilligt.
Farvel.
Undskyld, en lille familiekrise.
- Er der noget i vejen? - Åh, Elizabeth!
Nej, alt er i skønneste orden.
- Er du allerede færdig? - Åbenbart ...
Du kan få en kop mere. l eftermiddag, når jeg har mere tid.
- Ja, jeg må af sted. - Nej da ...
Nej, ikke ad bagdøren.
Sikke en ven jeg ville være, hvis jeg lod dig snige ud ad bagdøren.
- Vi bruger hoveddøren. - Jeg har intet imod bagdøren.
Det har jeg.
- Tak for kaffe. - Det er en skam, du har travlt.
Læg mærke til mine tulipaner.
Tulipanerne i baghaven er langt finere.
De er Darwin, Sheridans yndlingstulipaner.
Tag dig god tid. Sheridan taler med dem i timevis.
Ring nu på. Hun er din søster. Du siger det.
- Det var din skyld, han løb væk. - Hvorfor var det min skyld?
- Du lod ham stå ude på gaden. - Jeg hentede dig hos bookmakeren.
- Hvorfor er du så oprevet? - Fordi min far er løbet væk!
Han skal nok dukke op.
Hvem fanden ville beholde din far?
Daisy, Onslow, sikken overraskelse.
Du må da fryse. Tag den her på.
Vi kan ikke udstille din tatovering.
- Jeg sveder. - Nej, du har da gåsehud.
- Hvad laver I med en tom kørestol? - Sjovt, du spørger ...
Der er tydeligvis stemning for plan B. Jeg er enig.
- Vi må indhente støtte. - Det bliver ikke let.
Tager du den?
De andre planer har deres støtter.
- Det er til Richard. - Undskyld mig.
Det er din kone igen.
Hvad er der? Jeg sagde, jeg ville skynde mig.
Er det ikke Bruce? Hvad er det så?
Hvorfor skulle de komme med en tom kørestol?
Jaså, er de tidligere ordrer så afblæst?
Vi ses derhjemme.
Beklager, at jeg ikke sagde ordentligt farvel. Det var ikke meningen.
Farvel!
Undskyld. Endnu en familiekrise ...
- Hvor kan far være taget hen? - Jeg kan ikke tænke med jakke på.
Man kan spejle sig i vasken! Uheldigvis.
- Det er sløset at lade ham løbe væk. - Ingen er fuldkommen.
Man kan ikke holde på dem. Vores bullterrier var ligesådan.
- Den sammenligning huer mig ikke. - Det hjalp at få ham kastreret.
Heller ikke den.
- Det måtte ske. Han bed postbudet. - Hvilken tilstand var far i?
- Han sov. Jeg gav ham en sovepille. - Det gjorde jeg også.
- Ikke så sært, at han sov. - Stakkel, forsvundet i søvne ...
Ellers har han været ret oprevet i dag.
Der skete for meget i pensionistklubben i aftes.
Hvilket?
Er det nu klogt at udsætte far for det?
Han havde det samme smørrede grin på som vores bullterrier.
Vi må spørge i pensionistklubben, om de ved, hvor han er.
Og lad de småkager være!
Bryllupskontoret? Hvad får dig til at tro, at han er taget derhen?
Har han friet til en dame i pensionistklubben?
Jeg troede kun, de spillede bingo.
Ja, så snart som muligt.
- Jeg tror, jeg hellere må ... - Ja, det tror jeg også.
- Endnu en ... - Familiekrise.
- Skal I til byen? Må jeg køre med? - Ja.
Tak.
Du sagde ja. Ufatteligt. Hvorfor sagde du ikke nej?
- Det kan man ikke. - Det har jeg da gjort.
Det er derfor, du er blevet skilt.
Jeg kører lige om foran.
- Hun synger bare til mig. - Nej. Hun er bekymret for noget.
- Jeg tager ind til bryllupskontoret. - Må jeg tage jakken af nu?
Nej!
- Hun ryger ud, hvis hun synger. - Hvortil?
Bare ind til byen. Det er personligt.
BRYLLUPSKONTOR
Er det ikke Richard uden for bryllupskontoret?
Nej, det tror jeg næppe. Hvad skulle han dog der?
- Jo, det er Richard. - Det er det da også.
Han skal vel sagtens organisere et eller andet for Byrådet ...
Bare sæt mig af her.
Tak, Liz.
- Se selv, hun sang ikke. - Hun havde lyst til det.
Jeg kunne mærke, at hun undertrykte det.
- Vi må hellere tage den med ro. - Jeg synes ikke om din attitude.
Du burde ikke være så rolig, når en skamløs dame tvinger far til alteret.
Kan De hjælpe mig?
Jeg vil ikke assistere Dem ind i et ægteskab med ham.
- Han er for svag ... - Rolig. Han sover vist kun.
De burde skamme Dem over at tvinge ham til ægteskab.
De kan da se, at han ikke er interesseret i kødets lyster.
- Hvad taler hun om? - Jeg må altså tilbage.
Du kan da ikke gå nu. Du må sagsøge det kvindemenneske.
- På hvilket grundlag? - Bortføring.
Hvis jeg ikke var kommet, havde De ægtet ham.
Hvad mener hun? Jeg er giftefogden.
- Du ser pæn ud i jakke. - Hva'? I den her jakke?
Hvilken jakke som helst. Du ser smart ud.
Du er ved at blive romantisk igen.
- Du gik med jakke, da vi var unge. - Alle gik med jakke dengang.
Selv bumserne havde jakke på. De havde huller i jakkerne.
Nu til dags ved man ikke, hvem der er bumser.
Hyacinth ved det.
Hvis du var gift med Hyacinth, ville du altid gå med jakke.
Hvis jeg var gift med Hyacinth, ville jeg gå med ørepropper.
- Lige i rette tid. - Er han blevet gift?
- Naturligvis ikke. - Han sov.
Han ladede op til hvedebrødsdagene.
Vi kan være foruden dine bemærkninger.
- Hvordan var hun? - Hvem?
- Bruden. - Hun kom ikke.
- Tænk at glemme sin bryllupsdag. - Skub nu kørestolen.
- Jeg burde afløse Onslow. - Gå ikke for tæt på.
Vi er i familie, og jeg holder meget af dem.
Men jeg vil gerne bevare det som vores hemmelighed.
Det er rart at vide, at du holder af dem.
- Åh, nej. - Vil I køre med hjem?
Alle tiders! Jeg løfter jeres far op.
Jeg vil ikke have, at Onslow lægger far sådan.
- Lav nu ingen scene. - Den burde kunne være der.
I har vist ikke mødt Onslow og Daisy.
- Det er da pænt af dem at køre os. - Ja, men hvortil?
Vi kan ikke lade dem køre hjem til Onslow. Så ser de, hvordan de bor!
- Der er ikke plads. Daisy og jeg går. - Aldrig har Onslow været venligere.
- Du kan få din jakke nu, Dickie. - Nej!
- Richard ønsker, du skal have den. - Ja, behold den.
- Jeg kan ikke passe den. - Du ser smart ud.
Lyv ikke for mig. Nu bliver hun skruk igen.
Få nu din far ind i bilen. Jeg skal på arbejde!
Hvordan kan du tænke på arbejde, når Onslow har smidt far over muren?
- Går din far med gummisåler? - Det har han altid gjort.
Intet under, at han kan indhente mrs. Fergusson, når hun vasker.
- Han sover godt. - Han har været meget igennem.
Stakkels far, han var et geni i sine unge dage. Han var et musiktalent.
Det er vel ham, jeg har mit talent fra.
- Hvor skal I hen? - Det spørger jeg ofte Richard om.
''Hvor skal vi hen, Richard,'' spørger jeg.
- Og hvad siger Richard? - Ikke meget.
Hvor vil du hen med din far?
- Hvor skal han sættes af? - Nå, far ...
- Drej til højre her. - Hvor skal vi hen?
Hjem til Violet.
Deres hus er flottere.
Daisy og Onslow kan hente ham senere.
Tak, Liz. Det var pænt af dig.
Se. Der er Bruces store Mercedes.
Jeg tager kørestolen.
- Richard, vil du ... - Jeg kom i tanker om noget.
- Tænk, hvis Bruce sidder i træet. - Du milde. Det havde jeg helt glemt.
Lad ikke Bruce sidde i et træ.
Sæt far i kørestolen, så giver jeg Violet besked om, at vi er her.
- Hvorfor må jeg ikke låne den? - Det er min pæneste aftenkjole.
Det er derfor, jeg vil låne den.
- Sådan. Det var det. - Godt.
- Det er ydmygende. - Jeg går da kun med pænt tøj.
- Ja, men det er dametøj. - Det var mandschauvinistisk sagt.
- Han falder ud. - Nej, han lader bare som om.
Jeg syntes, jeg hørte en løvsanger.
Hørte I også løvsangeren? Det er min yndlingssangfugl.
Det er også fars, når han er vågen.
Der er ingen hjemme, så der er ingen grund til at blive her.
Lad os få far ind i bilen. Sådan, ja.
- Hvad var det? - Jeg sagde jo, der var en løvsanger.
Det er parringstid.
Vi må få far ind i bilen.
Det er jo tirsdag. Violet har altid travlt om tirsdagen.
Hun finder det krævende at være velhavende. lsær om tirsdagen.
Hold ham ikke sådan, Richard.
Jeg synes, vi skal køre den vej. Far kan så godt lide den vej.